|
Komparace právních úprav volebního práva vězňů v Evropě
Rozman, Jakub ; Stauber, Jakub (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
Tato práce analyzuje v teoretické i praktické rovině tenzi mezi standardem demokratických zřízení v podobě všeobecného volebního práva a na druhé straně vyloučením určitých skupin, v tomto případě vězňů, z volebního procesu. Právo na svobodnou volbu je podstatou demokratické společnosti a jakékoliv jeho omezení přirozeně vyvolává otázky hledající vhodné zdůvodnění. Byť je váha hlasu jednotlivce v rámci celé společnosti nevýznamná a pouze v ojedinělých případech může jednotlivec nebo malá skupina ovlivnit konečný výsledek, plní volební právo i jinou funkci - je to symbol vyjadřující postavení člověka ve společnosti jakožto občana. Restriktivní pojetí volebního práva vězňů má své kořeny v antickém konceptu "občanské smrti" a zpravidla předkládá kontraktariánské argumenty. Společnost ovšem postupně prošla zásadními změnami a je poptáváno moderní ospravedlnění. Zákonný trest je přirozenou implikací spáchání trestného činu, ale co musí člověk spáchat, aby mu v liberálních demokraciích vyznávající hodnoty jako rovnost, inkluzivnost a právo na sebeurčení bylo dočasně nebo navždy oslabeno jeho občanství?
|
|
Rozum, dějiny, tradice. Ke Gadamerově teorii rozumění
Raška, Štěpán ; Čapek, Jakub (vedoucí práce) ; Petříček, Miroslav (oponent)
V diplomové práci nabídnu interpretaci Gadamerovy teorie rozumění. Ve svém výkladu položím důraz zaprvé na motiv dějinnosti rozumění a tím zároveň jeho bytostné předsudečnosti (rozumění má vždy nějaké předpoklady a je kruhové). Zadruhé na Gadamerův pojem tradice. Tradici vyložím právě jako imanentní strukturu dějinného rozumění. V druhé části práce následně zformuluji dva problémy, které podle mě s Gadamerovou teorií rozumění úzce souvisejí a které považuji za relevantní a zároveň Gadamerem samotným nedořešené. Půjde zaprvé o problém svobody, zadruhé o problém odpovědnosti. V těchto pasážích práce využiji také některé námitky (například Jürgena Habermase) vůči Gadamerově teorii rozumění a závěrem se pokusím ke zformulovaným problémům zaujmout vlastní stanovisko.
|
|
Problém vztahu části a celku u Christiana Ehrenfelse a Edmunda Husserla
Janoušek, Hynek ; Novotný, Karel (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
Cílem této práce bylo předznačit prostor vyhrazený motivům, kvůli nimž se na konci 19. století zčistajasna vynořila řada koncepcí tvarových kvalit,figurálních momentů,fundovaných obsahů či jak jinak jejich autoři nazývali věc, o níž nám zde šlo. Filosofie, jejíž "střední proud" tenkrát často nevěděl, nemá-li být spíše pojmově uvědomělejší fyziologií a/nebo psychologií, pomáhala v těchto a podobných koncepcích nenápadně připravovat půdu explozi tvarových a strukturálních motivů v obecně humanitních směrech 20. století. Zkoumání této půdy by bylo jistě věcně zajímavé, provedeno bylo zatím jen v částech. 144 V úvahu by jistě přicházely i jiné dobové proudy - herbartovská psychologie, neokantovství, voluntarismus či ruský symbolismus, popř. marxismus nebo pomalu se regenerující zájem o Hegela. Všechny tyto směry přinesly množství implicitních úvah o "strukturách" a jejich vývoji.
|
|
Pravda a poznání u Henri Bergsona
Weberová, Anna ; Čapek, Jakub (vedoucí práce) ; Tretera, Ivo (oponent)
Tato práce se zabývá poznáním a pravdou u Henriho Bergsona. Dalo by se ríci, že Bergson rozlišuje dva typy poznání a pravdy: intelektuální a intuitivní. Ale není to jen oblast poznání, která je rozdelena na dve cásti, u Bergsona je to i celá metafyzická realita (hmota - duch, vnímání - pamet). Tato dualita se projevuje i v delení veda - metafyzika. Všímáme si ale, že mezi póly dualit neexistuje ostrý predel. U intuice se pak zamýšlíme nad tím, že ji Bergson narozdíl od intelektu vidí jako nezištnou, což se nám nezdá bezproblémové. Tato charakteristika se promítá i dvou druhu pravd. Ta intelektuální je ve službách prežití, ta intuitivní by nemela mít s praktickými cíli nic spolecného.
|
|
Temporalita vnímání u Edmunda Husserla
Zídek, Radovan ; Kouba, Pavel (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
Tématem práce je temporalita vnímání u Edmunda Husserla. Jejím cílem je vyložit přesně a přehledně Husserlovo pojetí temporality vnímání. Temporalitou vnímání je v rámci Husserlovy fenomenologie míněna časová konstituce vnímání a vnímaného. Výklad vychází ze souboru přednášek Ding und Raum (1907) a z Vorlesungen zur Phänomenologie des inneren Zeitbewusstseins (1905). Základním tematickým okruhem je nastávání Teď v absolutním toku vědomí, jeho podržení ve vědomí časové kontinuity (retence, protence), v kontinuitě trvající imanentní jednoty a spontaneitou vědomí utvářené vědomí identity v mnohosti znázornění jako základ intencionálního vztahování se k předmětnosti. V rámci výkladu Husserlova pojetí temporality vnímání se ukazuje možnost radikalizace motivu nastávání Teď absolutního toku vědomí, které v sobě nese časovou kontinuitu, vedoucí k důsledné imanenci konstituce v nastávání Teď.
|
| |
|
Agrární strana v letech 1920-1921
Čapek, Jan ; Kvaček, Robert (vedoucí práce) ; Rychlík, Jan (oponent)
Tato rigorózní práce se zabývá dějinami agrární strany v pro ní přelomovém období let 1920 - 1921. K výběru daného tématu mě motivoval zájem o československé dějiny meziválečného období a to především o dobu první poloviny dvacátých let, v níž po do značné míry zlomovém roku 1920 docházelo ke konsolidaci nového státu a dobudovávání charakteru a tvářnosti jeho vnitropolitického života, na jehož scéně se nezřídka zračí motivy ne nepodobné některým aspektům našeho současného dění. A právě v tomto období patří k nejzajímavějším stránkám tehdejší historie problematika agrárního politického hnutí. To totiž představuje zdánlivý paradox a jakousi anomálii meziválečné periody československých dějin, totiž v tom, že v průmyslově vyspělém a sociální aspekty života společnosti dosti silně akcentujícím Československu, hrála roli hegemona vnitřní politiky státu typicky stavovská a na zemědělské výrobce orientovaná agrární strana. K lákavosti tohoto tématu přispěl i zájem o osobnost Antonína Švehly, která je příkladem mimořádného vlivu jedince na formování nejen jedné politické strany, ale i celého vnitropolitického života státu. Práce se pokouší přispět k poznání uvedených dvou let v dějinách agrární strany a k postižení jejich přelomového charakteru. Byl to totiž právě rok 1920, respektive jeho první polovina, v níž...
|
|
Teorie institucionální reality Johna R. Searla
Toráčová, Pavla ; Moural, Josef (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
V této třetí části jsem se zaměřila na otázku konstitutivních pravidel a její neviditelnost. Ukázala jsem, že neviditelnost, kterou má Searle na mysli, spočívá v tom, že si během činností v rámci institucionálních faktů často neuvědomujeme jejich realizace v předmětech X, ale zaměstnáváme svou -~~ mysl myšlenkami na smysl činností pojících se s funkcí Y. V této souvislosti jsem poukázala na podobnost s úvahami o základní formě vědomých daností vůbec a ve velmi hrubých rysech jsem načrtla přístupy Husserla a Heideggera. Zmínila jsem některé důvody pro to, abychom uznali dva druhy daností ve vědomí, z nichž jeden by odpovídal Searlovu přiřazení funkce, druhý pak realizaci této funkce. Klíčové přitom je, že danost, která hraje roli realizace nebo splňování funkce, nemusí mít podobu uvědomování si materiálních vlastností předmětu. To bylo také základem pro tvrzení, že kde trváme na neviditelnosti konstitutivního pravidla z důvodu neviditelnosti materiálních vlastností předmětu, nečiníme tak oprávněně - konstitutivní pravidlo může být reprezentováno v jiné podobě. Jistou neviditelnost lze připustit v případě převažujícího zájmu o smysl činností, které se s funkcí pojí, ani tam však podle mého názoru nemůže jít o naprostou neviditelnost trvající po dlouhé časové období, nýbrž jen o momentální zaujatost. Souhlasím...
|
|
Hledání místa člověka v kosmu u Emanuela Rádla a Milana Machovce
Nezbeda, Tomáš ; Kohák, Erazim (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
Tématem této práce je hledání místa člověka v kosmu. Ke svému záměru si autor vybral porovnání některých klíčových děl dvou předních českých filosofů, Emanuela Rádla a Milana Machovce. Cílem práce je předložit úvod k těmto dvěma filosofům, resp. ke dvěma filosofickým směrům v moderní české filosofii. První kapitola se zaměřuje na metodu filosofické práce obou autorů. Zachycuje rovněž výchozí body jejich tázání a také záměry, které tímto tázáním chtěli dosáhnout. Druhá kapitola se zabývá místem člověka v kosmu, jak jej předkládá Emanuel Rádl . Třetí pak rozebí rá stejné téma u Milana Machovce. Úkolem čtvrté kapitoly je předložit porovnání stěžejních myšlenek dvou předchozích kapitol a dojít tak k výše naznačeným záměrům této práce. Toto téma mimo jiné nabízí nejen proniknutí do soudobé české filosofie, ale zároveň nahlédnutí do otázek současného života člověka a společnost i.
|
|
Svět objektivních věd a přirozený svět v pozdním díle Edmunda Husserla
Puc, Jan ; Novotný, Karel (vedoucí práce) ; Čapek, Jakub (oponent)
Tématem práce je zmapovat vztah objektivních věd a přirozeného světa na základě intencionálně dějinného přístupu pozdního Husserla. Po stanovení základních definic obou pojmů a předvedení dvou argumentů, kterými Husserl vyvrací objektivismus, následuje deskripce problému založení vědy u Galileo Galileie, jeho předpokladů a důsledků. Myšlenka matematické přírody zakládající novověkou fyziku ukazuje nutnost krátkého objasnění vzniku geometrie a filosofie jako dvou motivujících útvarů smyslu a důležitost pojmu "apriori přirozeného světa". V následující části se věnuji pojetí dějin, jež provedené analýzy předpokládají, a roli jazyka při sedimentaci smyslu. V kritické diskuzi je dále poukázáno na nejasný pojem teleologie rozumu a nebezpečí záměny abstraktně pojatého apriori přirozeného světa s celkovým výkladem světa. V závěru práce jsou shrnuty hlavní rysy přirozeného světa a vědy, diskutováno pojetí vědy v rámci distinkce instrumentalismu a vědeckého realismu a načrtnuta nová vědeckost, jež má podle Husserla adekvátně naplnit ideu sebeurčení lidstva z rozumu.
|