|
Lednický Minaret - orientální stavba na jižní Moravě
Belasová, Kristýna ; Šmied, Miroslav (vedoucí práce) ; Czumalo, Vladimír (oponent)
Tato bakalářská práce se zabývá stavbou Minaretu, který byl postaven v lednickém areálu na přelomu 18. a 19. podle plánů architekta Josefa Hardtmutha na popud knížete Aloise Josefa I. Práce si klade za cíl představit stavbu v historickém kontextu a vysvětlit tak kuriózní přítomnost této orientální rozhledny na jižní Moravě. Práce stavbu analyzuje z architektonického hlediska a autorka se zde zabývá zařazením lednického Minaretu do kontextu ostatních orientálních staveb. Lednický Minaret je zde srovnáván s jinými evropskými stavbami imitující Blízký i Dálený východ a zároveň se práce snaží určit možné inspirace přímo v orientální architektuře. Významná část práce je věnována dekoru a arabským inskripcím, které stavbu zdobí. Jedním z cílů této bakalářské práce je inskripce zdobící Minaret popsat, přehledně je zdokumentovat a určit, které z nich jsou skutečně zaznamenané v arabštině a které z nich arabské písmo pouze napodobují. Práce současně popisuje restaurátorské úpravy, kterými lednický Minaret prošel od dob svého vzniku.
|
|
Prostor a prostředí románu Na Větrné hůrce
ŠEDIVÁ, Barbora
Práce nejprve představí autorku románu Na Větrné hůrce v kontextu literatury 19. století a soustředí se na vztah Emily Bronteové k prostředí, v němž vyrůstala a které formovalo její vztah k místu děje jejího jediného románu. Cílem práce je postihnout romantické prvky románu Wuthering Heights, dále charakterizovat vliv gotického románu na celkový obraz prostředí a v neposlední řadě postihnout konfrontaci realistických, gotických a romantických prvků vytvářejících prostředí románu.
|
|
Klasicismus v české architektuře 19. a 20. století
Ďurža, Karel ; Czumalo, Vladimír (vedoucí práce) ; Šmied, Miroslav (oponent)
Studie zpracuje téma klasicismu v širším smyslu tohoto pojmu na materiálu české architektury. V úvodní kapitole pojmově vymezí klasické, klasicismus a neoklasicismus. Samostatně stručně pojedná o formování klasického kánonu v Evropě a nastíní vývoj klasicismů v dějinách české architektury v evropském kontextu. Systematicky pak v samostatných kapitolách zpracuje problematiku klasicismu 1. poloviny 19. století, období přísného a pozdního historismu a rané a vrcholné moderny. Zvláštní pozornost bude věnovat tématu klasického v českém myšlení o umění v meziválečném období a v letech okupace. Po analýze klasicizujících tendencí v architektuře socialistického realismu stanoví základní klasicizující snahy ve druhé polovině 20. století a na počátku století 21. Závěrečná kapitola na základě vybraných příkladů identifikuje rysy, které lze považovat za specifické pro klasicismus v české architektuře.
|
|
Hrob, náhrobek, hřbitov. Okruh motivů v českém malířství 19. století
Kučerová, Anežka ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Konečný, Lubomír (oponent)
(česky) Diplomová práce Hrob, náhrobek, hřbitov. Okruh motivů v českém malířství 19. století vychází z analýzy obrazů, kreseb a grafik významných českých malířů napříč celým devatenáctým stoletím. Prostřednictvím případových studií budou představeny rozdílné způsoby, jakými umělci pracovali s funerálními motivy. Někteří malíři se věnovali sledovanému tématu systematicky a opakovaně po celou dobu své tvorby, jiní se funerálních námětů dotkli sice okrajově, ale leckdy o to výrazněji. Umělci začleňovali do svých děl motivy hrobů, náhrobků a hřbitovů z rozličných podnětů od romantického zájmu o estetiku neobvyklosti a tajemnosti, potřebu zachycení osobních zkušeností a pocitů, přes žánrové výjevy odehrávající se na hřbitovech, ilustraci dobové literatury, dokumentární zachycení konkrétního místa až po obecnou potřebu symbolicky vyjádřit konečnost života. Představené malby, kresby a grafiky budou dány do souvislosti s kulturou pohřbívání devatenáctého století či s dobovou literaturou sledující stejné téma. Tento fenomén byl přirozeně reflektován také zahraničními umělci, některá jejich konkrétní díla jsou v diplomové práci rovněž zmíněna jako analogie k dílům českých umělců.
|
| |
|
Alois Klar (1763-1833). Mezi osvícenstvím a romantismem
Fapšo, Marek ; Pokorný, Jiří (vedoucí práce) ; Hnilica, Jiří (oponent)
Diplomová práce sleduje dobu Aloise Klara (1763-1833) s důrazem na dějiny idejí. Primárně se zaměřuje na tři oblasti: dějiny náboženského myšlení, dějin jazyka a dějiny školského systému. Celkovým rámcem je snaha vytvořit analytický aparát pro studium doby, kterou ovládá koncept národního hnutí a počínajícího nacionalismu. Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
|
|
The Development of Lord Byron's Satire
Kopečná, Alena ; Procházka, Martin (vedoucí práce) ; Horová, Miroslava (oponent)
1 ABSTRAKT Cílem práce je sledovat vývoj satirického díla lorda Byrona. Pro tento účel jsem zvolila tři kratší satirické básně (Don Juan je z analýzy vynechán úmyslně, jelikož tomuto dílu již byla věnována značná kritická pozornost), které se od sebe liší jak stylem, tak i formou a obsahem, a umožňují tak definovat, jakými způsoby Byron se satirou zachází. Analýza se bude týkat následujících děl: English Bards, and Scotch Reviewers (1809), Beppo: A Venetian Story (1817) a The Vision of Judgment (1822). Pro důkladné porozumění je nutné nejen rozebrat texty samotné, ale také je zasadit do kontextu, což je jedním z cílů této práce. English Bards, and Scotch Reviewers, Byronova první publikovaná satira, obsahuje Byronovy vyhraněné názory na jeho současníky (včetně např. básníků Jezerní školy) a nese se silně v duchu neoklasické satiry Byronova zásadního básnického vzoru Alexandra Popea. V Beppovi se poprvé objevuje nový přístup, v němž jsou jasně patrné italské vlivy. Nejen, že se satira odehrává v Itálii, a umožňuje tak satirické srovnání italské a britské společnosti, ale Byron také používá tzv. ottavu rimu (česky též stanca), typickou italskou básnickou formu, která je považována za Byronovu nejlepší. V tomto díle na pozadí děje vystupuje vypravěč, který vyjadřuje jak satirické poznámky na adresu Britů, tak...
|
|
Carmen a Colomba, femmes fatales?
Kubíčková, Tereza ; Voldřichová - Beránková, Eva (vedoucí práce) ; Pohorský, Aleš (oponent)
Cílem bakalářské práce Carmen a Colomba jakožto femmes fatales je přiblížit vznik a rozšíření literárního mýtu femme fatale ve francouzské literatuře první poloviny 19. století a prostřednictvím analýzy dvou ženských hrdinek, Carmen a Colomby, novelisty Prospera Mériméea ukázat obecnou platnost tohoto mýtu. Nejprve se práce věnuje definici pojmu femme fatale, jeho rozšíření v 19. století a také otázce, do jaké míry se jedná o literární mýtus. Následující část je věnována analýze dvou zmíněných hrdinek, definici typů mužských obětí těchto femmes fatales a jejich bližší analýze. V závěrečné kapitole je ponechán prostor dalšímu vývoji mýtu femme fatale v druhé polovině 19. Století, a to především v povídkovém díle Ďábelské novely Barbeyho d'Aurevillyho a následné krystalizaci mýtu femme fatale v biblicko- mytologické postavě Salomé na konci 19. století.
|
|
Alfred de Musset a jeho divadelní tvorba
Koždoňová, Alžběta ; Jamek, Václav (vedoucí práce) ; Pohorský, Aleš (oponent)
Cílem této práce je definovat podoby lásky u vybraných dramatických děl Alfreda de Musseta. Částečně se také v jeho hrách zabývám sociálními otázkami, zápornými postavami a netradičními divadelními postupy, které autor použil. K definování jsem nejprve vybrala důležité momenty z autorova života, které často slouží jako inspirace samotných děl a souhrnně představila jeho literární dílo. Následně jsem nastínila vývoj romantického divadla a v nejdůležitější části vypracovala analýzy jednotlivých her. Ty jsou obohaceny o ukázky, které trefně vystihují zpodobňované typy lásky či dílčí charakteristiky postav. Přínosem této práce je definování originality, kterou autor oplýval ve znázornění hloubky citů u jednotlivých postav. Klíčová slova: Alfred de Musset, francouzské divadlo, 19. století, romantismus, podoby lásky Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
|
|
Mýtus o Orfeovi ve francouzské poezii 19. a 20. století
Jupová, Andrea ; Jamek, Václav (vedoucí práce) ; Voldřichová - Beránková, Eva (oponent)
Bakalářská práce Mýtus o Orfeovi ve francouzské poezii 19. a 20. století se věnuje mytickým odkazům zanechaným antickými autory v dílech význačných autorů moderní francouzské poezie. V první části práce je připomenut mýtus o Orfeovi v antickém období, jeho předliterární i literární verze se zaměřením na klíčová díla Ovidia a Vergilia. V jejich dílech je pak analyzován mýtus o Orfeovi. V dalších kapitolách druhé části jsou dílčí motivy antického mýtu hledány v básnických dílech vybraných autorů od dob romantismu až po 40. léta 20. století ve spojitosti s příslušným literárním kontextem. U těchto autorů je sledováno specifické užití mýtu a proměny jeho pojetí. Ve třetí části je provedeno srovnání pojetí všech zkoumaných autorů a poukázání na význam antické mytologie v moderní literatuře.
|