|
Étienne Decroux (1898-1991): "The Portrait of a Mime as a Sculptor". The Portrayal of a Body at the Intersection of Scenic and Fine Arts
Kolářová, Petra ; Konečný, Lubomír (vedoucí práce) ; Coëllier, Sylvie (oponent) ; de Marinis, Marco (oponent)
1 Petra Kolářová Étienne Decroux (1898 1991) : « Portrét mima jako sochaře » Zobrazení těla na průsečíku scénického a výtvarného umění Abstrakt : Disertační práce se zabývá osobností Étienna Decroux, tvůrce projektu tělesného mima (mime corporel). Jejím cílem je dokázat, že se Decroux inspiroval divadlem i výtvarným uměním k vytvoření koncepce tzv. "pohyblivé sochy" (statuaire mobile). Z divadla přebral koncept masky Jacquesa Copeau a koncept nadloutky Edwarda Gordona Craiga, aby je převedl přímo na tělo. Ze sochařství přejímal formule patosu, zejména se inspiroval dílem Augusta Rodina a jeho koncepcí tělesné figury. Decroux pojímal tělo jako sérii obrazů, které se odvíjejí před divákem. Ve spolupráci s fotografem Étiennem Bertrandem Weillem, který dokumentoval jeho představení, vytvářel ikonografický soubor, jenž zobrazuje mimovo tělo v pohybu. Na druhou stranu chápal tělo jako materiál, který mim modeluje jako sochař. Decroux se ztotožňoval s ...
|
|
Plastika z let 1966-1989 ve veřejném prostoru Prahy. Současná recepce a způsoby zacházení
Krausová, Sára ; Bendová, Eva (vedoucí práce) ; Czumalo, Vladimír (oponent)
Tato bakalářská práce se věnuje z období let 1966 ve veřejném prostoru města Prah Skrze konkrétní příklady děl j prezentovány nejvýraznější formy umění ve veřejném prostoru závislé na současné recepci a způsobu zacházení Pojednávané období í vyhlášky o řešení uplatnění výtvarné výzdoby investiční výstavbě Vládní usnesení zásady pro zajištění finančních prostředků ve výš jednoho až čtyř procenta na výtvarné řešení staveb, veřejných prostranství a urbanistických konceptů. Díky státní podpoře umění vzniklo na území Československa velké množství realizací, které byly po pádu režimu často ponechány chátrání a likvidaci. Úvodní kapitola zaznamenává kulturněhistorické okolnosti těchto uměleckých děl veřejných prostranství v . Hlavní část práce se zabývá podrobným konkrétních sochařských realizací s důrazem na jejich současný stav Tato díla kategorizována následovně odstranění, nahrazení, absence péče a zachování uměleckého díla. Zvláštní pozornost je věnována občanské a institucionální podpoře umění ve veřejném hám o znovuzavedení procenta na umění. Klíčová slova umění ve veřejném prostoru, Praha, sochařství, normalizace
|
|
Otužilí sirénami
Nikitina, Pavla ; Horáková, Jana (oponent) ; Medek, Tomáš (vedoucí práce)
Diplomová práce „Otužilí sirénami“ se zabývá vyprávěním příběhů z nové etapy rusko-ukrajinské války z roku 2022 skrze sochařskou realizaci. Sochy jsem realizovala na základě 3D skenů jako reportáže z událostí způsobených válkou. Ve své práci navazuji na starší sochařský projekt-studie „5 minut“, který vznikl roku 2019 v rámci bakalářského studia na FaVU VUT s podtitulem „válečná 3D reportáž“. V textové části diplomové práce jsem se mimo jiné také zaměřila i na samotný termín 3D reportáž a možnosti které mi poskytuje jako umělkyni pracující na hranici žánru reportáže a sociálního dokumentu.
|
|
Skleněný pastýř
Dohnalová, Tea ; Fajnor, Richard (oponent) ; Gabriel, Michal (vedoucí práce)
Tématem mé diplomové práce jsou menhiry. Konkrétně největší český menhir známý jako Kamenný pastýř (3200 cm). Cílem práce bylo přenést přesný tvar a velikost tohoto megalitu a zhmotnit ho zde v Brně. Tento cíl vyžadoval použití mnoha postupů. Na začátku bylo focení, dále převedení do 3D programu, úpravy v 3D programech a rozřezání kamene na vrstevnice. Poté jsem si menhir promítala na zeď v reálné velikosti a obkreslovala na polystyrénové desky. Další krok byl vyřezání všech 104 desek na pásové pile a mohla jsem přejít k lepení a skládání celého objektu. Finální krokem bylo přetření objektu bílou barvou. Výsledek je jednoduchý a čistý objekt z polystyrénu. Vrstevnice jsem nijak nezakrývala - objekt prezentuji tou nejpřímější možnou formou. Polystyrénový megalit je i přes svoji velikost socha do interiéru. V ideálním případě bych vytvořila instalaci, díky které by pro objekt vznikl samostatný, izolovaný prostor.
|
|
Harmonie
Mucha, Petr ; Suchánek, Jiří (oponent) ; Gabriel, Michal (vedoucí práce)
Socha Monáda z cyklu Harmonie je 350 cm vysoká ocelová plastika tvořená ze svařovaných plechů, které prostorově reprezentují harmonické intervaly aplikované na idealizované proporce lidské postavy. Impulzem je potřeba přesahu a významu při orientaci v realitě. Tvůrčími strategiemi jsou redukce, abstrakce a remediace.
|
|
Pouzdro
Svobodová, Hana ; Šrek Bromová, Veronika (oponent) ; Gabriel, Michal (vedoucí práce)
Vycházím z tématu schoulení, které vkládám do svých prací předešlých, tak i do závěrečné bakalářské práce. Odlitek mého těla, který je pokryt peřím a vytvářím z něho kokon, obal bez vnitřku. Socha má dvě strany, princip duality, ženskosti a protipólu. Vnější obal evokuje příjemný ptačí povrch těla a ve vnitřní části agresivně prolézají konce knotů peří.
|
|
Diplomová práca
Němec, Jakub ; Magid, Václav (oponent) ; Mikyta, Svätopluk (vedoucí práce)
Cieľom mojej práce je reflektovať expresívnu nahodilosť, ktorá sa odráža z teoretického pozadia celulárnych automatov a kvantovej mechaniky. Som názoru, že umenie by malo poukazovať na príklady exaktných vied a týmto spôsobom ich šíriť medzi potenciálnych divákov. Touto cestou sa snažím priblížiť k subjektívnej utopickej spoločnosti WERP-VEGA. Niesom úplne presvedčený, že výtvarne umenie môže zmeniť chod politického režimu, alebo riešiť zásadne aktuálne civilizačné komplikácie, verím ale, že umenie je schopné voľne predpovedať jednu z možných scenárov budúcnosti, pretože človek je schopný spraviť len to, čo si dokáže predstaviť.
|
|
Negativ
Videmanová, Marie ; Žáková, Radka (oponent) ; Gabriel, Michal (vedoucí práce)
Inspirace k této soše vznikala postupně ze zkušeností z předchozí tvorby. Měla jsem oblibu ve spících lidech, v sochách lidských těl v životní velikosti. Tyto sochy jsem různou manipulací deformovala, přetvářela a tím je dostávala do nereálných poloh. Tyto změny umožnily do soch nahlížet, nahlížet do jejich snů. Sochy pak působily jako svaté výjevy z kostelů. Normální poloha spícího člověka se při otočení změnila v jakési gesto. Při této tvorbě série spících lidí, se mi během odlévání živých modelů zalíbily negativní formy odlitků. Bohužel tyto negativy jsou jednorázové a při dalším procesu jsou zničeny a nedochovají se. V této době jsem začala chápat tyto negativy ne jen jako meziprodukt, ale také jako sochařský výstup, který měl pro mě tu samou funkci a hodnotu jako klasická socha. Jako otisk, jako sen, zobrazující skutečnost. Tento sen divákovi umožní pocitově vstupovat do figur, do jejich snění. Ve své bakalářské práci se proto nadále zabývám lidskými formami, ale v jejich opačné formě a dá se říci, že vytvářím hru forem a hraji si s nimi. Nezůstala jsem u klasických forem basreliéfu, tudíž u klasického negativního reliéfu, ale vnořila jsem mé negativy do krychlí, které fungují jako hra kostek, které se mohou různě uspořádat, otáčet, prohazovat. V mé bakalářské práci vytvářím malou skupinu tří kostek, které tuto hru umožňují. Kostky mají pouze jednu možnost, kde na sebe navazují dvě lidské postavy, dva lidské otisky muže a ženy. Všechny ostatní možnosti uspořádání kostek s otisky těchto dvou postav už na sebe logicky nenavazují - navazují nesmyslně. Tak jak to bývá ve snech. Většinou máme ve snu něco logického, například postavy anebo přírodu, ale pak se ve snech stane vždy něco nereálného například, že začneme lítat. A tyto kostky jsou jako sny - někdy i reálné, ale většinou chaotické. Proto jsem dala mé práci podnázev : „Negativní sny“ Slovo „negativní“ vychází z formy sochy, kterou jsem si zvolila a „sny“ z mé ideje, inspirace, kterou chci pro diváka zobrazit. Analyzovat sny, jak fungují a jak vchází do našeho podvědomí, já nedokáži, pouze si vytvářím moji vlastní hru, která je inspirována vcházením do snů. Snů které se zdají konkrétně těmto dvoum lidem a které jsou rozmanité. Já jsem jen toto dílo postavila na mé představě o nahlížení do těchto snů a o tom jak tyto sny fungují. Když se mi zdá sen, tak má reálný podklad a pak přechází v něco abnormálního, nereálného. Díky manipulaci s kostkami mám možnost měnit reálné v nereálné.Hraním si s kostkami ovládám tyto dva otisky osob, otisky jejich snů. V mém díle představuje onen reálný základ snu uspořádání kostek, ve kterém na sebe otisky dvou postav anatomicky navazují. A pak přijde sen a kostky přeskupí. Autor nebo divák mají možnost kostky pootočit, vyměnit. Realita se změní v sen. Postavy ve snu na sebe můžou navazovat neanatomicky, nebo vůbec. Z jednoho konkrétního děje se rozvíjí množství dalších, chaotických dějů. Pro prezentaci mojí bakalářské práce jsem zvolila právě onu „reálnou“ pozici, kdy na sebe postavy navazují, fungují. Kostky jsou postaveny ve sloupu, aby se daly obcházet a dívat se na obě figury. Některé další možnosti jsem fotograficky zdokumentovala v různých variantách, ležících, otočených, zpřeházených. Tato socha funguje jako hra, která má spoustu variant a je vícepohledová. Každá kostka má 70 x 70 x 70 cm a v základním uspořádání dvou na sebe navazujících figur vznikne sloup o velikostni 210 x 70 x 70cm.
|
|
Figura v pohybu
Havelková, Gabriela ; Gebauer, Kurt (oponent) ; Gabriel, Michal (vedoucí práce)
Celé své bakalářské studium jsem si vybírala náhodné náměty na zadaná nebo nezadaná témata, a když jsem se nad svými výběry zamýšlela zpětně, objevila jsem mezi nimi spojitosti, které nebyly zamýšlené. Zjistila jsem, že celou mojí dosavadní tvorbou je v určitých prvcích protkaný vývoj mé osobnosti, emocí. Je zde patrný můj vnitřní boj. ...témata mých děl byly vybrány náhodně bez patrného emočního podtextu, ale přesto když se na ně podívám, tak vidím sochy znázorňující můj vnitřní emoční vývoj.
|
| |