|
F. Kupka a jeho korespondence V. Hynaisovi
Brožová, Kristýna ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Wittlich, Petr (oponent)
Cílem mé bakalářské práce, nazvané František Kupka a jeho korespondence Vojtěchu Hynaisovi, se stalo zpracování dopisů F. Kupky V. Hynaisovi. Nejdříve se jednalo o jejich přeložení z francouzského do českého jazyka, poté následoval rozbor samotného textu, jeho kritické posouzení, zasazení do dobových souvislostí, zapojení existující literatury, ale také porovnání s jinou korespondencí. Představíme-li si tuto práci jako divadelní hru - děj se odehrává v letech 1905 - 1925, na území Čech a Francie. Hlavními hrdiny se stávají František Kupka na francouzské straně a Vojtěch Hynais na české, vedlejší role ztvárnili členové obou rodin a lidé, vystupující v dopisech. Korespondence významných osobností uměleckého světa se stalo charakteristickým literárním žánrem. Studium a publikování dopisů slavných je pro vědecké odborníky i běžného čtenáře velice přínosné. Pocity svěřované v dopisech blízké osobě často pomáhají dotvářet poznatky o zdrojích inspirace a okolnostech vzniku uměleckých děl. Lépe lze dovodit i vliv historických událostí, význačných osobností, rodinných a milostných vztahů na tvorbu uznávaných literárních, hudebních a výtvarných umělců. František Kupka i Vojtěch Hynais vedli svou korespondenci podle dobových pravidel, vykali si a projevovali vzájemnou úctu, ale díky přátelskému vztahu vyjadřovali své...
|
|
Výzdoba pražských nájemních domů v poslední třetině 19. století a na počátku století dvacátého
Pelc, Vít ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Wittlich, Petr (oponent)
Tato práce se zabývá měšťanskými domy v blokové zástavbě, domy nájemními - tedy těmi, které byly koncipovány na výnos (z nájemného). Tyto domy byly určeny především k bydlení, ale sloužily vedle toho často i účelu obchodnímu či výrobnímu (krámy nebo dílny v přízemí…), nebo i společenskému (např. jako sídlo spolků) a pohostinskému. Z těchto pak zaměřujeme svou pozornost především na ty, které byly svou výzdobou dobově příznačné, typické, nebo naopak výjimečné. Zabýváme se výzdobou domů po formální i obsahové stránce, již proto, že tyto stránky nelze dost dobře oddělit.
|
|
Stanislav Lolek (1873-1936)
Klouzová, Aneta ; Wittlich, Petr (vedoucí práce) ; Prahl, Roman (oponent)
Snahou této bakalá ské práce je podat co nejucelen jší obraz o život a díle malí e Stanislava Lolka (1873 - 1936). Sledování jeho životních osud a vliv , jež formovaly jeho dosti pestrý um lecký vývoj, a nastín ní um leckého podhoubí, z n jž jeho tvorba vyr stala, umož uje snad vnímat dílo tohoto milovníka p írody v kontextu dobové krajinomalby. P i nep etržitém hledání vlastního výtvarného projevu byly Stanislavu Lolkovi nejinspirativn jšími impulsy - vedle jeho bytostného sepjetí s p írodou a vrozeného opojení barvou - metodicky ucelená malí ská výuka Julia Ma áka, celkové dobové malí ské klima se smyslem pro vystižení barevné nálady krajiny a snahou o vyjád ení um lcova pom ru k p írod , poznání francouzského impresionismu a také specifický ráz Slovácka, v n mž nakonec malí zakotvil. Veškeré podn ty Lolek slou il v zajímavou syntézu. Zejména vliv impresionismu si p etavil do vlastního plnozvu ného pojetí. Svou svérázn pojatou krajinomalbou, pov tšinou zá ící sytými, š avnatými až zp vnými barvami, Lolek obohatil eské krajiná ství o velmi osobitá díla. Cílem práce bylo rovn ž zmapovat sou asný výskyt d l Stanislava Lolka v eských a moravských muzeích a galeriích.
|
|
Oltář v české secesi
Cachová, Tereza ; Wittlich, Petr (vedoucí práce) ; Prahl, Roman (oponent)
Práce se věnuje projevům secese v oltářní tvorbě českého řezbáře Jana Kastnera a začlenění secesního oltáře do kontextu soudobého chrámového interiéru. První kapitola se zabývá osobností J. Kastnera a jeho dílem a návrhy včetně exponátů vystavených na světových výstavách, především však oltářní tvorbou. Kastnerovy oltáře byly vytvořeny v secesním či neogotickém stylu, některé však specifickým způsobem kombinují prvky secese a pozdní gotiky. Druhá kapitola představuje tři ukázky chrámů se třemi hlavními oltáři, vytvořenými v různých variantách secese, a s jednotným secesním vybavením. Jde o kostel Povýšení svatého Kříže v Jablonci nad Nisou od Josefa Zascheho, kostel sv. Cyrila a Metoděje v Kroměříži od Huberta Gessnera a Mohylu míru v Praci u Brna od Josefa Fanty. Poslední se pak snaží najít kritéria, jimiž by bylo možno definovat sakrální umělecké dílo jako secesní. Příloha shrnuje historický vývoj křesťanského oltáře.
|
|
Osobnost Celdy Kloučka a jeho dílo
Teichmanová, Jana ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Vondráček, Radim (oponent)
Osobnost a dilo Celdy Kloucka obsazene v teto pnici, predstavuje umelce ve sve podstate jako "renesancni" postavu mnoha zajmu, zabyvajici se Cinnostmi nejen umelecky-mi. Nasledne zhodnoceni Klouckova prinosu v oblasti ceskeho dekorativniho socharstvi prinasi alespon hruby nastin znacneho vy-znamu tohoto sochare, ktery dosud nebyl dostatecne docenen. Zabyval se nejen dekorativni vy-zdobou fasad, kterou si ziskaval nejvice kladnych ohlasu diky jejich verejne povaze, ale take umeleckoremeslnou tvorbou, vicemene spojenou s jeho skolnim atelierem na Umelecko-prumyslove skole. Volbou tvaru, jasnosti kompozice i uzitim sveho specifickeho ornamentu vystupovaly predmety vysle z jeho skolniho atelieru z prumeru tehdejsi prazske manufakturni vy-roby. Klouckova invence nesla zretelne stopy individualismu, aplikoval ji v ruznem materiaIu, aniz by se omezoval velikosti plochy. Tento sochaf se dokazal vymanit z tehdy bezneho proudu stereotypu dekorativnich vzorU a vytvarel si sve vlastni na zaklade pilneho studia, zpocMku hlavne historizujicich stylu. Ackoliv prevzal mnohe ornamentaIni prvky minulych epoch, promenil je v kazdodennich kresbach ve specificke formy charakterizujici jeho duraz na kompozici ve vsech oborech umeleckeho prumyslu. Touha po srozumitelnosti plasticke linie vedla Kloucka k rytmicke dekorativnosti...
|
|
Imaginární orientalismus Gustava Moreaua v kontextu orientalismu a symbolismu 19. století
Domincová, Eliška ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Wittlich, Petr (oponent)
Cílem této bakalářské práce je analyzovat orientalistickou tvorbu francouzského malíře Gustava Moreaua v kontextu orientalismu a symbolismu v druhé polovině 19. století. Práce se soustředí na srovnání reprezentace Orientu v Moreauově díle na jedné straně a reprezentaci Orientu ve výtvarném umění obecně, zvláště pak v akademickém orientalismu, a zkoumá stylové a tematické rozdíly ve zpracování obdobných námětů mezi tradičním akademickým orientalismem a progresivním přístupem Gustava Moreaua. Práce se dále věnuje Moreauově pozici v rámci symbolistního hnutí a jeho vlivu na symbolismus. Základní metodou výzkumu je studium v této práci zmiňovaných uměleckých děl a jejich analýza z ikonografického, ikonologického a sémiotického hlediska. Autorka rovněž vychází z primárních textových pramenů (především z umělcových úvah o umění) a ze sekundární vědecké literatury věnované životu a dílu Gustava Moreaua, orientalismu a jeho politickému kontextu a pracím pojednávajícím o symbolismu. Práce se sestává ze dvou oddílů. Oddíl 1 se soustředí na Moreauovo orientalistické dílo v rámci francouzského orientalismu druhé poloviny 19. století a poukazuje na rozdíly mezi Moreauovým imaginárním orientalismem a tradičním akademickým orientalismem. Kapitola 1.1 popisuje sociální a kulturní zdroje orientalistického malířství...
|
|
Výtvarné umělkyně ve druhé polovině 19. století
Kuthanová, Kateřina ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Lahoda, Vojtěch (oponent)
V teto pnici jsem se zamefila z nekolika hledisek na dosud nezmapovanou tvorbu umelecky vy-raznych zen malirek zasahujicich svou tvorbou do druhe poloviny devatemicteho stoleti. Jejich umelecka produkce byla do 16to doby nepravem opomijena, avsak na zaklade toho, ze byla objevena nekteni jejich do sud neznama dila, snaZlm se dokazat malifskou vy-Iucnost a umeleckou profesionalitu techto vy-jimecnych umelkyii. Z pohledu soucasne, jiz pIne emancipovane zeny pusobi umelkyne 19. stoleti jako zjeveni. Byly to ony, ktere nastoupily temer objevitelskou cestu. Nikoliv snad pouze vYtvamou, ale predevsim socialni, kultume spolecenskou a hluboce lidskou. I pres ztizene podminky se jim podafilo umelecky obohatit vYtvame obory, rozsifit malifske zanry a podilet se na vyzdvihnuti umelecko-remeslne produkce mezi vysoka umeni. Rada zde zmiiiovanych umelkyii se svou vYtvamou tvorbou podilela na sirokem a kontinualnim yYvoji zenskeho umeni, souznejiclm v ramci momosti s dobovYmi vlivy. Jejich touha po profesionalnim uplatneni skrze zahranicni studia vedla k prolinam evropskYch umeleckych vlivii do ceskeho prostredi. Pokud bych chtela svou praci rozsifit, pak se otvira pohled na srovnam s produkci zahranicnich vYtvamic, jejichZ cesta za umeleckYm prosazenim, jak zde jiz bylo receno, byla neporovnatelne snazsi. V ceskem...
|
|
Figurální motivy v díle Antonína Hudečka
Ropková, Barbora ; Wittlich, Petr (vedoucí práce) ; Prahl, Roman (oponent)
Tato práce se soustředí na zajímavou skupinu obrazů Antonína Hudečka s figurální tematikou, který je však považován převážně za krajináře. Jeho obrazy s figurální tematikou vznikly především v počátcích jeho tvorby v secesním období. Práce se zabývá výkladem obrazů v dosavadní literatuře a zároveň se pokouší provést jejich interpretaci. Sleduje také umělecký vývoj malíře, českou dobovou uměleckou scénu a celkový kontext.
|
|
Podoby Orfea. Ikonografická studie o motivu Orfea v evropském a českém výtvarném umění 19. století
Machková, Magda ; Konečný, Lubomír (vedoucí práce) ; Prahl, Roman (oponent) ; Dykast, Roman (oponent)
Ikonografická studie o podobách mýtického Orfea ve výtvarném umění se v dílčích sondách zaměřuje na české prostředí dlouhého 19. století a formou mikropříběhů se snaží ukázat potenciál orfeovské ikonografie jak v uměleckých dílech, tak u jejich tvůrců nebo interpretů. Divadelnické, básnické či výtvarné kontexty pracovaly dílem se zavedenou tradiční ikonografií Orfea pěvce, hudebníka, milovníka, tragéda, dílem ji transformovaly do novotvarů, které sice zůstaly neopakovány, nicméně pro konkrétního autora či situaci měly klíčový význam. Zvláštní pozornost je věnována fenoménu slovanského Orfea - vyšehradského Lumíra -, postavy z českého mýtického dávnověku, jenž měl oproti svému antickému prototypu na metaforické zrození, vyzrání i vyvanutí pouze jedno století.
|
|
Studie k Josefu Navrátilovi. Umělec jako mnohostranný agens éry biedermeieru
Fiřtová, Marie ; Prahl, Roman (vedoucí práce) ; Vlnas, Vít (oponent) ; Vondráček, Radim (oponent)
Předkládaná práce se zabývá malířem Josefem Navrátilem (1798-1865) a jeho sociálními rolemi v období biedermeieru. Jejím cílem není klasické monografické zpracování a hodnocení života a díla umělce, ale samostatně fungující (případové) studie, které poukážou především na Navrátilovu roli ve společnosti a jeho umělecký a profesní status. Zvláštní zájem je proto věnován Navrátilovým objednavatelům, kulturnímu zázemí, v němž se pohyboval, konexím, společenskému angažmá, aktivitám ve spolcích a fenoménům doby jako například tzv. Zimmerreise či stolním společnostem. Důraz je ale kladen také na jeho neobyčejnou profesní variabilitu, která byla právě pro epochu biedermeieru tolik typická. V tomto ohledu nesmí být opomenuta ani Navrátilova oficiální profese - malířství pokojů/dekoratérství, které uplatňoval se svou renomovanou malířskou dílnou na celé řadě pražských i mimopražských objektů v okruhu zadavatelů rozličných sociálních vrstev (císařský dvůr, církev, měšťané, velkostatkáři). Zakázky tohoto druhu odrážejí nejen Navrátilovu neobyčejnou kompetenci v oboru, řemeslnou zdatnost, nepochybně podmíněnou restaurátorskou praxí, ale i velkou míru umělecké, najmě malířské svobody, pro níž byl oceněn až o mnoho generací později. Klíčová slova: Josef Navrátil - biedermeier - pokojová malba 19.století -...
|