|
Diagnostika viru hepatitidy C pomocí molekulárně biologických metod
JAKUBCOVÁ, Markéta
Hepatitida C je zánět jater vyvolaný infekcí stejnojmenným virem, který ve 25% případů končí hepatocelulárním karcinomem. V současnosti se rozeznává na 6 různých genotypů s nejméně 50 odlišnými subtypy (3). Virus hepatitidy C rychle podléhá mutacím, výsledkem je, že každý infikovaný jedinec obsahuje směs lehce odlišných variant viru. Unikají kontrole imunitního systému hostitele a z tohoto důvodu často přechází do chronicity. Kvalitativní průkaz je důležitý při zjištění přítomnosti viru, stanovení kvantity viru HCV je důležité při zahájení léčby a hlavně sledování účinnosti léčby (20). Nejčastěji vyšetřujeme krevní sérum nebo plazmu, HCV virus lze diagnostikovat přímo nebo nepřímo. Průkaz anti-HCV protilátek (nepřímý průkaz) metodou Elisa se rutinně provádí ve většině laboratoří a je to základní screening. Detekovatelné anti-HCV protilátky vznikají tři týdny až tři měsíce po primoinfekci (u každého jednotlivce je protilátková odpověď různá), test bývá v časných fázích infekce negativní (21). K průkazu viru se používají mimo jiných i molekulárně biologické metody PCR ? polymerázová řetězová reakce. Pro detekci pomocí PCR je v první fázi třeba vyizolovat virovou RNA (ribonukleovou kyselinu) z biologického materiálu. Viry RNA lze izolovat izolačními přístroji (tzv. izolátory) nebo manuálně s pomocí izolačních kitů (1). Výsledkem může být různý stupeň výtěžnosti a čistoty RNA. Ve své práci jsem používala pouze ruční kolonkovou izolaci. Po získání virové RNA následuje kvalitativní průkaz. Byla použita in house metoda - pomocí RT PCR (PCR s reverzní transkripcí) a následnou PCR se amplifikují specifické úseky virové RNA, které jsou vizualizované gelovou elektroforézou, s použitím ethidium bromidu. Používá se dvoukroková PCR. V prvním kole reakce probíhá reverzní transkripce 30 minut při 50°C, za přítomnosti RNase inhibitoru a enzymu reverzní transkriptázy dojde k přepisu RNA na cDNA, následně k namnožení úseku se specifickými primery. Toto vše je součástí jedné PCR reakce, která probíhá v přístroji tzv. termocycler za přítomnosti specifických primerů, vody, pufru, nukleotidů a specifického enzymu. Pro druhé kolo PCR Nested (zahnízděná PCR) se používají další dvě jiné specifické sekvence primerů, tato PCR se používá pro zvýšení citlivosti a specificity metody. Produkty PCR jsou vizualizované na agarózovém gelu s použitím interkalačního činidla (nejčastěji ethidium bromid) (3). Kvantitativní průkaz pro zjištění hladiny virémie se provádí pomocí real time PCR. Detekce probíhá v reálném čase pomocí fluorescenčních barviv. Barviva jsou zpravidla vázaná na oligonukleotidové sondy, které se specificky vážou na PCR amplifikát. Detekce intenzity fluorescence v průběhu PCR v reálném čase umožňuje průkaz a kvantifikaci produktů. Zároveň je systém schopen identifikovat potenciální PCR inhibici přítomností interní kontroly. Pro kvantifikaci se dodávají externí pozitivní kontroly, s jejichž pomocí lze určit množství viru ve vzorku. Po přidání standard o známé koncentraci do reakce vznikne kalibrační křivka, podle níž lze kvantifikovat vyšetřované vzorky (19). Ve své práci jsem porovnávala 2 izolační soupravy: a) High Pure Viral RNA Kit (Roche) - kit určený k izolaci RNA viru z biologického materiálu (sérum, plazma). V první fázi dochází k lýze biologického materiálu, uchycení RNA na kolonce s membránou, několikanásobné promytí a poté k eluci RNA do vody ? k použití pro real time ? PCR (8). b) QIAamp Viral RNA mini Kit (Qiagen) ? kit je určený k izolaci virové RNA z lidské plazmy nebo séra. Nejprve dochází k lýze biologického materiálu, uchycení RNA na kolonce s membránou, promytí a eluci RNA do vody - k použití pro real time ? PCR (13). Pro zjištění rozdílů v izolaci byly použity vzorky, které byly kvantifikovány pomocí real time PCR. Prokázal se rozdíl ve výtěžcích RNA mezi výše uvedenými soupravami. Vzorky izolované soupravou QIAamp Viral RNA Kit (Qiagen) vykazovaly po kvantifikaci vyšší hodnoty naměřené virové RNA.
|
|
Informovanost intravenózních uživatelů drog v Pardubickém kraji o virových hepatitidách B, C, D a jejich možné cesty přenosu
TICHÁ, Žaneta
Tato práce se zabývá poznatky týkajícími se virových hepatitid B, C a D s ohledem na intravenózní aplikaci drog. Virové hepatitidy představují jeden z velkých zdravotnických problémů celého světa. Hepatitida B, C a D spadá mezi nejzávažnější infekční onemocnění přenášené krví a pohlavním stykem. Nejsou to však jen tyto dvě možné cesty přenosu, u virových hepatitid existuje i riziko, že se nakazíme ne vždy vlastní vinou. Všichni jsme tomuto riziku vystaveni, a proto je důležité informovat a zvýšit povědomí o virových hepatitidách nejen mezi intravenózními uživateli drog, ale i v běžné populaci. Po celém světě se počet nemocných virovou hepatitidou B odhaduje asi na 2 miliardy, u virové hepatitidy C je odhadem více než 180 milionů nakažených lidí a počet infikovaných lidí virovou hepatitidou D se odhaduje na 15 miliónů. Virové hepatitidy mohou vyvolat akutní onemocnění. Musíme počítat i s asymptomatickou formou této nemoci. Sám infikovaný o svém onemocnění nemusí dlouho vědět, proto jsou všechna čísla jen odhady. Teoretická část práce se zabývá současným stavem ? v první části je vymezen pojem intravenózní uživatel drog a jsou tu vypsána nejdůležitější rizika tohoto způsobu aplikace drogy. Další část je rozdělena do pěti podkapitol, v prvních třech podkapitolách jsou popsány virové hepatitidy B, C a D. Tyto podkapitoly popisují výskyt, zdroj nákazy, způsoby přenosu a příznaky jednotlivých onemocnění. Předposlední podkapitola popisuje prevenci virových hepatitid a v poslední podkapitole je uvedena léčba virových hepatitid. Praktická část zahrnuje výzkum. Výzkumný soubor tvořili intravenózní uživatelé drog využívající Kontaktní centrum Laxus o. s. v Pardubicích a terénní program v Pardubickém kraji. K tomuto výzkumu jsem zvolila metodu dotazování, techniku dotazníku. Výsledná data byla zpracována a následně umístěna do grafů a tabulek. Výsledky byly hodnoceny a porovnávány v rámci diskuze. V rámci výzkumu byly zvoleny dva cíle a šest hypotéz.
|
|
Cesty přenosu hepatitidy typu C u uživatelů návykových látek.
BACÚŠANOVÁ, Veronika
Hepatitida typu C je jednou z hlavních příčin vzniku chronických jaterních onemocnění zejména u mladých lidí. Počet infikovaných osob ve světě se pohybuje v rozmezí od 170 {--} 200 milionů, což znamená asi 3% světové populace. Prevalence je závislá na zeměpisné poloze státu a jeho socioekonomické úrovni. Nejvyšší prevalence je v Africe, jižní Americe a jihovýchodní Asii. Závažnou skutečností je, že ve většině případů má tato nákaza jen mírný nebo asymptomatický průběh. Klinický obraz bývá necharakteristický a diagnóza pacienta bývá někdy stanovena až ve velmi pokročilém stadiu onemocnění, jako je jaterní cirhóza nebo hepatocelulární karcinom. V minulosti bylo nejvýznamnější cestou přenosu nákazy hepatitidou typu C podávání krevních transfuzí. Po zavedení screeningových testů počátkem devadesátých let se počet nakažených touto cestou výrazně snížil. V současnosti je v souvislosti s tímto onemocněním velkým problémem intravenózní toxikomanie. Více než polovina případů hepatitidy typu C vznikla v důsledku vzájemného sdílení injekčních stříkaček, jehel a dalších pomůcek mezi drogově závislými, mezi nimiž je prevalence onemocnění až 85%. Jejich terapie je ovšem velmi složitá záležitost, vzhledem k tomu, že nespolupracují pravidelně s ošetřujícími lékaři tak, jak by bylo zapotřebí. K dalším možným způsobům nákazy patří sexuální kontakt s nakaženou osobou či méně častý přenos z matky na dítě. Proti viru hepatitidy C doposud neexistuje účinná očkovací látka. Pro zabránění přenosu nákazy je důležité především vyhýbat se kontaktu s tělesnými tekutinami infikovaných osob. V teoretické části své práce jsem se zaměřila na shrnutí poznatků o hepatitidě typu C a některých aspektů problematiky užívání návykových látek. Ve druhé praktické části jsem se zaměřila na zmapování chování a postojů intravenózních uživatelů drog a na rizika významná pro šíření výše zmíněného onemocnění v drogové populaci.
|